Zašto odlaze tako brzo? Šta je đavolji plijen?
Tada dolazi đavo.
Đavo želi uzeti djecu, ali zašto?
Ništa nismo uradili.
Je li sve u redu?
Bole li vas oči?
Ne, dobro sam.
Pazi na sestru, idem u šetnju.
Zašto ne vozimo? - Zato što je prezauzet.
Mama ...
Gdje si bio ? - Udahni malo svežeg vazduha.
Žedan sam.
Philippe, vidi jesi li negdje može dobiti vodu.
Svi su iscrpljeni. Ako imate vode, zadržite je za sebe.
Poljoprivrednik prodaje vodu. 10 centima po čaši, 2 franaka za bocu.
Želite li čašu ili bocu?
Imaš li mjesto za mene? - Ne izvini.
Ima prostora pozadi. - Ne izvini. Djeca...
Molim te povedi me sa sobom.
Zašto si rekao ne? To nije fer. - Da, ali to je svaki čovjek za sebe.
I ne želim probuditi Cathy.
Možete ga staviti na drugo mjesto. - Puca od pomeranja.
Bojim se za bateriju. Svaki sat Počnite 20 puta, već 4 dana.
Bez panike. Za sada još uvijek vrijedi.
Nakon Vend�mea nalazi se prečica.
Ali nakon toga moramo svejedno natrag na glavnu cestu.
Sjedenje u pretincu za rukavice cigarete od tvog oca.
Nećeš valjda opet pušiti? - Održava vas budnim.
Filipe!
Zašto hodamo tako daleko? - Vraćaju se. Zaklon.
Šta je to na tvojoj haljini?
Popiškao sam pantalone. - Nema veze. Suši se na suncu.
Ovdje u hladovini ne treba ti.
Mogu li vam opet stati na leđa? - Ne, dosta je.
Jeste li bili sami na putu?
Samo ... da tako kažem.
Nije li vaša porodica sa vama?
Roditelji su mi pali pod bombama u Abbevilleu.
Jeste li odatle?
Na putu sam 18 dana. A kraj se ne nazire.
Znate li gdje idete? - Na jug. I ti ?
Takođe. Ostanite u Parizu bilo bi bolje.
Poravnavaju ga, baš kao Abbeville.
Tako je manje budala u svijetu. - Glup si što to govoriš.
Hajde, idemo pronaći selo da prespavam.
To je opasno. - Zašto?
U selima imate pljačkaše. Osim ako niste naoružani.
Sretno onda. - Šta ćeš uraditi?
Pronađite mjesto za spavanje. U šumi je sigurno.
Mogu li s njim? - Ne, ti ostani ovdje.
Auto je izgoreo ništa nam nije preostalo.
Idemo na put. - Da me pokose?
Radi ono što ti kažem.
Ne, mama, žao mi je. Taj dečak može pomozi nam. Izgleda pametno.
Sjedi ovdje.
Šta će oni učiniti?
Nađi mjesto. Spavamo pod vedrim nebom.
Šta je otvoreno nebo?
Kada spavate napolju. - Kao životinje?
Da, poput životinja.
Da li me tražiš?
Da, ne znam vaše ime.
Nisam te mogao nazvati. - Moje ime je Yvan.
Šta hoćeš od mene ?
Hvala vam na tome sa tim avionima.
Da, uradila si to u pantalonama. Morate vježbati svoju hladnokrvnost.
Kako to ? - Da te otvrdnem.
Prigovor ako imamo noć provesti sa tobom?
Je li tvoja majka u redu s tim? - Naravno. Kako to ?
Rekla je da sam budala.
Šta je ?
Vidite li tu pjesmu? Zemlja je okrenuta naglavačke.
Divlje svinje dolaze ovamo. - Pa šta ?
Oni napadaju. I ikada Vidio sam lovca iscrpljenog.
Možeš ti devojke bolje ne ostavljaj to na miru.
Voliš li me uplašiti?
Nisam te ništa pitao. hodati tvojoj majci i ostavi me na miru.
Čekaj.
Ako ostanete s nama, možete ga imati.
To nije dječiji sat. - Pripadalo je mom ocu.
Crveni krst jeste njegove stvari u kutiji.
Da li ti se sviđa ? - Pa, ako mi se sviđa.
Šta se dogodilo tvom ocu? - Umro.
On je kao poručnik vodio Slobodni korpus.
Upali su u zasjedu u Forbachu, u šumi Warndt.
Jedan od muškaraca hodao je po minu.
Otišao je po njega, ali je bio oborili Nemci.
On je za to odlikovan.
Zar ne želiš spavati?
Neko mora ostati pored vatre.
Ja ću to učiniti. Ionako ne mogu zaspati.
Nije vam hladno? Zašto si tako daleko od vatre?
Koliko imaš godina ?
Sedamnaest.
Zašto si rekao da sam budala? Samo pazi šta govoriš.
Izvinite, ali ste se uvredili ljudi koji umiru.
Ljudi me ostavljaju hladnog.
Hajde, gospođo, probajte spavati. To je najbolje.
Sve je u redu? Jeste li mogli zaspati? - Ne, ali nije važno.
Mrlja je gotovo nevidljiva.
Ne vidim nigdje Yvana. Gdje je on ?
Definitivno nestao. Dobra stvar. - Kako to ?
Nešto nije u redu sa tim dečakom.
Idemo probuditi Cathy.
Koliko je sati ? Gdje ti je sat?
Izgubio sam. - Kako to ? Istinito ?
U autu. Skinuo sam ga jer me svrbio.
Idemo nazad. Možda ćemo ga ponovo pronaći.
Ne, nemamo šanse.
Šta radimo u ovoj šumi? Imali smo ignorisati tog dečaka.
Šta želite učiniti? - Kao i svi.
Vraćamo se na cestu. Zajedno smo jači.
Posebno privlačimo pažnju.
Gdje si bio ? - Našao sam napuštenu kuću.
Sve su zabarikadirali. Takođe nekoliko?
Trešnje! - Jeste li negdje vidjeli selo?
Sela su evakuisana.
Morate jesti. - Našao je kuću.
Vrlo ukusna. - Ostavi malo za svoju sestru.
Mlinarjeva žena melje kukuruz.
Mlinčeva supruga, suprug odvede ovce.
Ovca jede kukuruz od mlinarove žene.
Ovca je veća u štampi nego žena.
Ovca ima bijele grbe. To je vuna.
Imao sam ga ovde postavljen kao orijentir.
To je tamo.
Jeste li vidjeli prigušivač? - Nemac? Novo.
Pođi sa mnom. - Šta ćeš uraditi?
Odmah se vraćamo.
Definitivno se srušio. Lice mu je opečeno.
Miriše. - Da, vjerovatno je ovdje već neko vrijeme.
Evo ga. Možemo kroz prozor.
Ne provaljuješ tako u ljude.
Da li vaša majka više voli spavati vani? U redu.
Bojim se vukova.
Zato sam zapalio vatru.
Vukovi zimi jedu samo djevojčice. - Prestani pričati o vukovima.
Moram kakati. - Ne na vratu.
Trešnje. Rekao sam. - Idem s njom. Hajde.
Tako lijepa kuća. Izgleda kao dvorac.
Zar ne biste voljeli živjeti tamo? - Šta ?
Ovdje biste bili sigurni. To je važno. Ovdje više nema nikoga.
Kad uđemo u tu kuću,
je li to na telefon i zatražiti pomoć.
Imaš li jednu za mene?
Ne, ovo je posljednje. Možemo ga podijeliti ako želite.
Ne hvala. Nema veze.
Zar ne želiš da se opereš i odmoriti se sa djecom?
Vaš sin je u pravu da ne sluša.
On ionako ne posluša. - To je normalno.
I zašto?
On razumije da ponekad morate djelovati nastavite i nemojte uvijek oklijevati.
Šta radiš ? Silazi!
Ima hrabrosti. Zar ne mislite tako?
Ne, mislim da nije. On jednostavno ne shvata opasnost.
Zašto nemaš crvene pantalone? - Obično ga nose samo devojke.
Mama, šta to radiš?
Ništa. Ja ću sjesti. Prešli smo dug put.
Philippe i Yvan jesu izabrao sobu. I ja ?
Ti spavaš ovde sa mnom.
Kuća je vrlo velika. - Da, užasno.
Mama? Gladan sam.
Odmah provjeravam ima li šta za jesti. Da vam ispričam priču?
Ne, radije bih otišao igrajte se sa momcima.
Smrdi po stopalima.
To je mimolet. pomalo teško, ali prilično hranjivo.
A ko je gladan, nije izbirljiv. - Zašto ga onda ne pojedeš?
Ne mogu ništa unutra. Želudac mi je u čvoru.
I moj stomak je u čvoru. - Potrudi se.
Ako vam se ne sviđa, želim malo. - Možeš imati sve.
Evo, ovo definitivno želite.
Volim to.
Lepo je ovde. Ostajemo li dugo?
Spavamo u pravom krevetu a sutra ćemo pronaći selo.
Sela su prazna, već sam rekao.
Moram da pronađem telefon da upozori žandare.
Imaju još nešto za raditi. Sklanjaju tela sa puteva.
Ne govorite to deci.
Bolje da se naviknu.
U pravu je. To je stvarnost. - Novo. Morate zaštititi djecu.
A ne odrasli? - To je nešto drugo. Odrasli ...
Samo se moraju spasiti. A to nije uvijek lako.
Čašu vina? Video sam boce.
To je dobra ideja.
Šta mislite koliko je sati? - Nemoguće je reći sa tom maglom.
Pretpostavljam šest sati. - Gdje je tatin sat?
Uništeno. Uspjeli smo lijevo na cesti.
Onda se nešto maše kad se vrati.
Nemam pojma. Odaberite.
Chablis ... Clos-Vougeot, Céte Rétie i Charmes-Chambertin.
Charmes-Chambertin dakle. To je lijepo ime.
Koja boca?
Pogledajte etiketu. Charmes-Chambertin.
Otkrijte sami.
Šta odjednom ima?
Ne zna čitati.
Yvan!
Šta radiš ? - Čekati.
Mislite li da će se vratiti? - Bio bih iznenađen.
U školi kažete da mi stranci moraju vjerovati.
A Yvan ne vjeruje da ti se sviđa kuga.
Šta govorim u školi često je previše dobro da bi bilo istinito.
Lijepe priče, a onda i ti suprotno od onoga što govorite.
Ovo sam stavio zbog prehlade.
Tražio sam pantalone za vas ali ovdje ne živi djeca.
Imaš petlje.
Hajde lezi sa mnom.
Srce vam lupa kao ludo.
Čuo sam kako vrištiš. Da li je to ista mora?
Da. Svake noći ponovo.
Zašto ne kažeš?
Sanjaš li tatu?
Da.
Reci mi. Posle svega što sam video Ne plašim se sna.
Drugi put. Kad se sve ovo završi.
Obećano.
Umoran sam.
Gdje idemo ? - Ne znamo.
Tražimo pomoć. Hoćeš li piti?
Morate piti.
I ti takođe.
VAKUUM KUĆA
pljačkaši: SMRTNA KAZNA
Yvan je bio u pravu. Sela su evakuisana.
Šta mi radimo ? - Hajde.
To je Nemac.
Plašim se aviona.
Ja također. I mama takođe. Ona to jednostavno ne priznaje.
Zašto to ne priznaš?
Sve je napušteno. Ne ostajemo ovdje.
imamo dvopeka i vode jedan dan.
Naći ćemo grad. - Gradovi se bombarduju.
Samo se želiš vratiti u tu kuću. - Tamo je sigurnije.
ne želim spavati pod vedrim nebom.
Kako dobijate sve te stvari? - To je drugačije.
Je li ovo stvarno?
Dragulji, da. Ležali su na ... - I sat takođe.
Je li to pilotski pištolj? - Da, zarobljen od neprijatelja.
To je granata. Nikad nisam vidio.
Povucite ovo i unutar pet gubite sekunde ili ćete eksplodirati.
Šta radiš ? - Nema opasnosti.
Pin je u njemu.
Kako dobijate sve te stvari?
Evo, imam nešto za vas. - Pitao sam te nešto, Ivane.
Jeste li ga ukrali na ...?
Na putu, da. Mrtvi jesu ništa više od toga.
U svoju sobu. - Zar ne čitaš novine?
Neprijatelj napreduje dalje prema Parizu.
Branimo naše trupe grad više nije. "
Dobro je što smo otišli.
Šta je ? Je li vam loše?
Šta ste uradili sa mojim stvarima?
Usjevi. Još nisam može sve ispeglati.
Jesi li me skinuo? - Philippe. Rekao je da si zablistao.
Je li sada bolje? - Da naravno.
Da li često ovako zaspite?
Ah, samo kaskam unaokolo, i ako jesam Umoran sam, zaspao sam kao klada.
Gdje si nabavio moj revolver a granata skrivena?
Vidjet ćemo to drugi put.
Doneću ti tanjir. Na kraju krajeva, to je tvoja piletina.
Vrlo ste elegantni. Osim dna.
Bolje uzmi stolicu ako vam nije preteško.
Ne odgovaram na to. Trinaest godina su nezahvalne godine.
Izgledaš kao Borotra. - Ko je to ?
Odličan teniser. - Nisu svi ljubitelji sporta.
Hoćemo li popiti tu bocu vina? - Ja ću.
Ne morate odgovarati ali zašto si obrijan?
Imao sam uši. I radije ne bih više odlazio tamo.
Gdje mi je pištolj?
Vratiću ti kad izađeš odavde. uvjetni otpust.
Samo daj.
Mogu li dobiti džem?
Ne, nestalo je. Ovo su poslednji dvopek. Ne, tu si.
Molim te.
Uzmi.
Vratio sam se na cestu.
Od auta nije ostalo ništa. Potpuno izgorelo.
Ukusno, to pile.
Očigledno se ovdje osjećate kao kod kuće. - Oh ne, nisam ovde.
Nastavljamo s programom "Nestala djeca",
vrlo korisna emisija, naravno.
Počinjemo s nestalim djetetom broj 39.
Radi se o malom Monique Dheilhy.
D-h-e-i-l-h-y.
Tada je imala deset godina njenog nestanka.
Rođena je u Corbieju.
Nestala je u nedjelju 17. maja u Amiensu tokom bombaškog napada.
Tada je bila s njom otac i od tada mu se gubi svaki trag.
Možda je povrijeđena i odveden u bolnicu.
Dijete je tada bilo od njenog nestanka visine 1,40 m.
Ona je plavuša, ima plave oči i vrlo svijetle kože.
Ima dobre zube.
Ona nema ništa posebno izgled.
Nosila je naušnice i ogrlica.
Ovo je nestalo dijete - Napiši to dobro - broj 39.
A sada nestalo dijete broj 40.
Radi se o malom Jacquesu Legrain, rođen u Horiffeuxu
i ozbiljno povrijeđen glavu u Hautmont
u Maubeugeu 16. maja 1940.
Uhvatio sam tri.
Spasio si nas od gladi. Vrlo ste pametni.
Šta znači "genijalno"? - Neka vrsta pameti.
Vi koji razumete pamet ... Zašto si mi oduzeo pištolj?
Ne želim da se moj sin igra s tim.
Htela sam da naučim da pucam da te zaštitim.
Mogu se zaštititi.
Možete li rukovati oružjem?
Ne, mrzim oružje. - O da? Zašto?
Zasto zasto ? Izgledaš kao Cathy.
Zato što se bojim smrti i niko ne želi da ubije.
Zato što sam civilizovan. - Ne brini.
Nemate granatu, zar ne? skriven ispod dušeka?
Sve sam zakopao u bašti.
U vrtu ? - Ne brini, znam gde.
Umotao sam pištolj u krpu i stavi granatu u limenku.
Padala je kiša i uplašila sam se da će zarđati.
Rekao sam da ćeš sve vratiti kad odeš.
Zna li Philippe? - Naravno da ne.
Molim vas, djeco moja daleko od tih stvari.
To je rat, onda je to normalno da ste naoružani.
Nije vas briga za zakon. - A ti?
Ne možeš samo ukrasti moje stvari. - To se zove stanje.
Moji uslovi da nam se pridružite ostati. U suprotnom ćete otići.
Vi ste bizarna osoba.
Onda mi reci kad mi pokažeš vrata želim ukazati. Navikao sam na to.
Ne mogu ti pokazati vrata, Yvan.
Ovo nije moja kuća. A ako ti želimo tvoje oružje, mi odlazimo.
Ali ako živimo zajedno moraju postojati pravila. Da li razumiješ ?
Ja razumem drugačije stvari od tebe. Hoćeš li sad kad odlazim ili ostajem?
Da ostaneš. Deca poput tebe. Znate kako sebe učiniti korisnim.
Juče piletina, danas riba.
Osim što vam mogu pomoći s hranom, nemam ništa drugo što te zanima?
U svakom slučaju. Vaša ličnost.
Ona nas pomalo zbunjuje. Ali to svima treba.
I ti?
Da, i ja takođe.
Imaš li cigaretu za mene?
Zgrabi ga, unutra su moj džep. Imam prljave ruke.
Odmah se vraćam.
Šta tu njuškaš?
Ne mogu da spavam. I bio sam znatiželjni o vlasnicima.
Zove se Marc Weil, njegova supruga Judith. Oni su muzičari.
Ne viđaju se često.
On komponuje ovdje, a ona na turnejama da zaradite novac. On joj piše:
„Dušo, razumiješ kakav je čovjek zahtevi njegove žene: bez ljubavi,
ali snaga za đavola ljubavi ... " - Prestani, mama.
Volim tuđu privatnost ...
Nekad sam to krivo nazivao imati. I sada to radim besramno.
Idi u krevet.
Ne znam da li je to ispravno da misliš na ljubav.
Naprotiv, kad vam vidim ovakvo lice.
Primjećujete li koliko je ovdje tiho? Kao da rata nema.
Imamo sreću što imamo takvo sklonište. Zar ne mislite ?
Mislim da je čudno što smo ovdje. To je čudan zatvor.
I nikad nisam imao toliko prostora.
Mogu li spavati s tobom? - Gdje je tvoja majka ?
Svi su otišli.
Naći ćemo ih. Neće biti daleko.
Radije bih ostao s tobom.
Moj brat i moja majka bi dobro da nisam tamo.
Da li biste bili sretni da sam mrtav?
Niste mrtvi, dosadni ste. - Pogledaj.
Šta sad ?
Sjećate li se onih ljudi na putu? Tako leže.
A onda ste imali druge ...
to je tako visjelo.
Ti si majmun. I vidim kako dišeš.
Ne, ne dišem. Zaista sam mrtav.
Onda ostani mrtav, na taj način vam niko neće smetati.
Gle, ja sam vaskrsao. Vidim princa na horizontu.
Idem k njemu. Srce mi lupa.
Usuđujem se razgovarati s njim.
Yvan, moj prinče, hoćeš li se udati za mene ?
Prestanite, dosadni ste. - Sta radis ovdje ?
Niko te ništa nije pitao. želim dijete, zato sam ovdje.
Ne znate kako djeca dolaze. - Da!
Reci. - Ne želim.
Jer ne znaš. Hajde.
Našao sam je.
Zar tvoja majka ne može brinuti o njoj? - Ne može zaspati.
Zato njuška po ormarima. Mislim da postaje čudna, zar ne?
Ne stvarno ne.
Čvrsto se drži ali ona to više ne može.
Ona to može.
Video sam žene usput. Olupine.
Mogu li vam se pridružiti? - Da naravno.
Jeste li vezali mnogo mašna? - Pet ili šest.
Još ću staviti što povećava izglede.
Kako birate mjesta? - To mora da je promjena igre.
Ponekad stavim grančice, tako zec izgleda otvor. On uđe i ... zvecka.
Ovdje sam zalogaj.
Ne možemo to da jedemo.
Šta je ? - kuna. Sačekaj minutu.
Ti razumijes. Jesu li tvoji roditelji živjeli na selu?
Ja nemam roditelje. - Zar nisu poginuli pod bombama?
Upravo sam to rekao. Ne volim da pričam o sebi.
Samo kažem nešto da ostanu sami.
pa jesi nepouzdan lažov?
Jeste li pouzdani? - Nadam se.
Recite onda, jeste li vidjeli kako je tvoja majka sakrila moj pištolj?
Da, ali nisam mogao pomoći.
Stvarno? Sjećaš li se gdje je to bilo u vrtu?
Obećao sam da neću ništa reći.
momenat.
Vratiću ti ga i večeras pokaži mi mjesto u vrtu.
Ne mogu. Obećao sam. - Jeste li mi prijatelj ili niste?
Naravno, ali ne mogu to izdati. - Kakve gluposti.
Da imam dečka Učinio sam sve za to.
Koliko imaš godina ? - Trinaest.
Vi ste još uvijek malo dijete. - Loše je reći.
Tvoja majka kaže da ti se sviđam. - Da, za mene si brat.
Ne bih želio brata poput tebe.
Idem da pišam. Odmah se vraćam.
Seronjo. Mrzim ga.
Zašto se kriješ?
Ne krijem se. - Lažeš. Bio si tamo sve vreme.
Pusti ga. Ne želi nas uznemiravati. - Špijunira nas.
Gdje je sada ta kabina?
Uz most.
Ja idem tamo, ali ti gledaš. - Obećaj.
Philippe je trebao šutjeti o toj kabini. Vrijeme je.
Ja sam sagradio tu kolibu ali umukni.
Ne želite ga danas? - Da, dobra ideja.
Ljetne šetnje livadama su poučni.
Majka pokazuje na sva stabla i tako učimo.
Čovjek mora naučiti razlikovati zob od ječma i pšenice.
Imate li oko jeste li uzeli u obzir moje uslove?
Malo. pitao sam se zašto si mi rekao "ti"
Da se stvori neka vrsta porodice. - Ne znam da li mogu.
Mislio sam da si hrabriji.
Mama! Ne gledaš!
Da naravno.
Nema više hrane. - Zečeva ovde ne nedostaje.
Imam nešto da ti kažem. Ne znam koliko ćemo ostati, ali ...
Nemoj me pogrešno shvatiti... - Kako misliš ?
Vi ste ljevoruki. - Pa šta ? Je li to loše?
Ne, ali ljevaci koji desno morati pisati imaju mnogo problema.
Sve rade na drugi način a učenje čitanja je muka.
Nikad nisam išao u školu. Mogu samo napisati svoje ime.
Ali postoji obavezno školovanje. Šta su tvoji roditelji radili?
Ne želim pričati o tome.
Nije da si mi dosadio, ali mogu bolje idi pogledaj moje lukove.
Mama!
Šta je ?
Bio sam zabrinut. Bio sam uplašen da vam je bilo loše.
Ne brini uvijek za mene. Dobro sam. Veoma dobro.
Ali provodite sate u kupatilu.
Drijemao sam. Umor.
Gdje je Cathy?
Yvan je za nju imao žabu. Potpuno ljigavo i prljavo.
Je li se Yvan vratio?
Sa zecom i jajima. Jedemo bez njega.
Drago mi je da se dobro slažete.
Više nije tako dobro. Bio si u pravu, to je varvarin.
Nisam to nikad rekao. - Nije rečeno, ne. Ali mislio.
Sada sam ga upoznao. Zar ne slušaš?
Ne želim da ga braniš. I da govorim zlo.
Ali vi to samo radite.
Jer sam ljut. Imam sve učinili da budemo prijatelji.
Ne poštuje nikoga.
Je li ostalo još nešto za jesti? - Ja sam dinstao zeca.
Nećete valjda jesti stojeći? Sjedni.
Radi dobro. - Sedi, kažem.
Kako želiš.
Imam u daljini čuje se bombardovanje.
Bio sam uplašen.
Ovdje smo na sigurnom. Nemci gađaju mostove.
I stanice i skladišta benzina. An Ovakva udaljena kuća ih hladi.
Nešto drugo ? - Ne, ne želim se napiti.
Jesam pijan sa prijateljem ...
Napravio je budalu od sebe i morao je do Mettraya. Znate li šta je to?
Kaznena kolonija.
Uvek je bio kažnjavan.
Zatim je odsjekao prst da odete kod lekara.
Dojen je i izliječen. A onda je izvršio samoubistvo.
Jeste li ga dobro poznavali?
Da, on mi je bio jedini prijatelj.
Zvao se Delmas. Jean Delmas.
imas li i ti djevojke tvojih godina?
To me ne zanima.
Samo ti mene zanimaš.
Želim da mi budeš žena.
Ali ... ti si lud.
Je li ovo prijedlog? I šta želite koji kažu "postani tvoja žena"?
Šta to znači. Pretvaramo se da smo u braku.
Bolje da više ne pijemo. - Šta radiš ?
Idem da spavam. Vrti mi se u glavi. - Ne, ostani sa mnom.
ne krivi mene, ali ne mogu govoriti kao ti.
Ne krivim te. Zanijemio sam.
Nema veze. Sjednite, dovršit ćemo vino.
Lagano je. Radim šta hoćeš.
Sad je na mene red.
Znaš li zašto te zovem Lulu?
Zato što imam mačku u Parizu koji se tako zove.
Nismo je doveli jer mama nije htjela.
imamo je odveden ljekarniku.
još ih je bilo drugih pasa i mačaka.
Svako je tamo ostavio svoju životinju. Ljudi su plakali.
Ne znam zašto, ali Lulu uopće nije bila bolesna.
Evo kuće sa dvovodnim krovom.
Ptice lete oko nje do dna.
Krila su plava, usta a mi ne vidimo oči.
Filipe!
Gdje je žaba? - Sakrio sam to.
Istinito ? - Ne znam.
Nije u koprivi? - Ne, tamo se smrzava.
Veoma jako hladno.
Tamo postaje toplije.
vruće.
Malo toplije.
Spališ sebe, opečeš se. - On nije ovde.
Spališ se.
Vidim ga. Philippe, pomozi mi.
Otvori, glupane! Otvori!
Čuješ li? Otvori, Philippe! Otvori!
... x ... y ... z.
Znate ypsilon zato što ste vi mogu napisati vaše ime. Sada ti.
Ne, to je J.
Ypsilon.
Pogledaj.
Kako se zoveš ?
Ja? Chambert. Tako se zove moj muž.
Moje ime je Odile. Čujete tri zvukovi. Dakle, imate tri sloga.
O ...
th ...
le.
O-di-le. Želite li to napisati?
Uzmi moje.
Ja to nikad ne mogu. - Čekaj malo.
Možete nadoknaditi izgubljeno vrijeme.
Imao sam djevojku iz Indokine. Uspela je mnogo da uradi za šest meseci.
Onda rat mora traju još šest meseci.
A prije rata ... šta si onda uradio?
Ne baš puno.
Izlazim bez gola. Jednog dana jesam prešao 70 kilometara u jednom danu.
Čak sam i uhapšen za skitnju.
Hoću li i dalje praviti krugove?
I sa ovim imate o.
Zdravo djeco.
Toplo vreme, ha? Biće oluje.
Mogu li sjesti na tvog konja?
Ups ... Želite li i vi biti na njemu?
Mama!
Odakle si ? - Saloon.
295. pješački puk. Ostvarili smo sve od sebe.
Jeste li južnjaci? - Da, čuješ to, ha?
Ja sam Georges, a on Robert.
Imate prekrasnu djecu. imam četiri kod kuće. Najstariji ima petnaest godina.
Ovdje dobro živite.
Ovo nije moja kuća.
Čiji je onda? Mislili smo da si bila dama dvorca.
Znači, živiš ovdje sam? - Sa decom, kao što vidite.
Nemate šta za piće? - Voda.
Za konja. Zaslužili smo nešto bolje. Nismo mi životinje, zar ne?
Provezite se sa sestrom. TO JE tih momak. I daj mi da pijem.
Silazi.
Šta ja sad radim? - Pazi Cathy. Izvući ću ih.
Sjedit ćemo.
A šta je s konjem? - Ne brini zbog toga.
Dva čoveka su ovde već sat vremena u kući. Vojnici.
Je li ih vaša majka pustila unutra?
oni imaju instaliran na zahtjev.
Kako to ? Imaju li oružje? - Pištolj.
Nisi je trebao ostaviti samu. - Hteo sam da te upozorim.
Šta rade?
Jedan je stajao na prozoru. potpuno gol. - Silovali su je.
Ne pokazuj se. - Zašto to kažeš ?
Ne znaš ništa o životu. An bespomoćna žena sa dva vojnika ...
Šta radiš ? - Tvoj red. Oporavljate se od toga.
Čija je ovo soba?
Od mog najstarijeg sina. shvatio si neviđeno. Uvijek je vani.
Upravo jesam kao da sam kod kuće. Izvini.
Pretražio sam i kuću. Bolje bi trebalo da se brineš o svom sinu.
Pokazat ću ti šta sam našao u njegovoj sobi.
"Za Eugenie, Bruxelles 1912".
"Marcel Daumier, 6. oktobra 1902, Sveti Quentin ".
On pljačka leševe. Jeste li to znali?
I zašto je telefonska linija ubedio?
Ne znam o čemu pričaš.
O vama, gospođo. I vaše okruženje.
Samo smo se povlačili.
To se zove "povlačenje" na vojnom jeziku. Često žurio.
Tog dana smo izgubili četvrtu naših ljudi.
Nismo imali vremena za odlazak u ranjene i mrtve za promatranje.
Samo sam ti dosadan. - Ne sve.
Kada ste napustili Pariz? - Kad je vlada pobegla.
Nisam znao šta da ponesem. Benzin i hljeb, rekli su ljudi.
Gdje je drugi?
Proveri.
To je Kathy.
Uzeli su mi stvari.
Jesu li imali pištolj?
Zar nisi mogao to oduzeti? - Nisam razmišljao.
Ne možeš ni ti ništa. - Nemoj me uvek vređati.
Zar ne shvatate šta se dešava?
Oni će me prijaviti.
I vaša majka će ih prisiliti da ...
To moramo spriječiti.
Šta ćete učiniti?
Oče naš koji si na nebesima, sveti se ime tvoje,
Dođi kraljevstvo tvoje, neka bude volja tvoja na zemlji kao na nebu,
Hleb naš svagdašnji daj nam danas,
oprosti nam dug opraštamo drugima njihovu krivicu
i ne uvedi nas u iskušenje, ali izbavi nas od zla.
Prestani, Ivane. Ne ponašaš se normalno.
Time ništa ne postižete. Naoružani su.
Ne poznajete ih. - Bolji od tebe.
Znam za šta su sposobni. - Ne radi to.
Šteta što nisi muškarac imao pored sebe.
Odrasla osoba, mislim. - Zašto?
Razmišljati na vreme.
Kad smo već kod vremena, danas je 19. juna, 13h35.
Vidim da svi satovi ovdje staju. - Vrlo ste pažljivi.
Moram biti iskren da si me jako zaintrigirao.
Izgledate jako strogo ali istovremeno i bespomoćna.
Htio bih vas nasmijati.
To uvijek možete pokušati.
Istina je, glup sam. Samo se prepustite.
Nisam hteo da te povredim ali ne vjerujte strancima.
Gdje je pištolj zakopan? Tada se možemo braniti.
Ne, Yvan. Izvini.
Idem po pištolj ali to čuvam za sebe.
Možda su bezopasni. Imate čudne poglede.
Imamo drugačiji pogled na stvari.
Ne ostajem ovdje. Vratit ću se kad odu.
Vina vam ne nedostaje. I nije nered.
Zašto si htio sve zadržati za vas?
U teškim vremenima morate dijeliti.
Šta se dogodilo sa vašim pukom? - Uništeno. Dana 7. juna.
Panzeri napadnuti na kopnu, komadi u vazduhu.
Meci su zviždali u nas. Raznijeli smo povlačenje.
U kamionima je bilo nema dovoljno prostora za sve.
Neposredno prije Amiensa kamioni su bili raznesen. Nema preživjelih.
Niko više ne izdaje naređenja. Robert i ja smo otišli u šetnju.
Imamo 250 kilometara u nogama.
Zašto jedemo ovdje? - Nešto je drugačije.
Nepristojno je ukusno.
Zahvaljujući Yvan jedemo zečeve svaki dan. A u podrumu je krompir.
Zašto Yvan nije tamo? - Ne voli ljude.
Koja je tvoja profesija ? - Prvi konobar u hotelu na moru.
Ngresco u Nici. Znaš li to ? - Ne poznajem Azurnu obalu.
Išli smo na odmor sa ocem u planinama.
A Rivijera je bila preskupa za nas. - Gospodin liči na tatu.
Tako izgleda samo zbog uniforme.
Kad se tata vraća? - Nikad.
Šuti. Ne znaš. - Želim još.
Ne, pojedi svoj tanjir.
I drugi gospodin mora jesti. - Zašto nam se ne pridruži na večeri?
Popio je previše vina. On je lijen.
"Lazarus"? - On je pijanac.
Pa, ne pretjerujte. - U koji ste razred?
Treći. Ja sam godinu dana unaprijed. - Zar se zaista moraš tako hvaliti?
Znate li već šta ćete biti kad odrastete? - Pevačica.
Raznolikost? - Ne, opera.
Sad sam alt, ali još ne znam kako se moj glas razvija.
Zar ne želiš otpjevati komad?
U njegovim godinama bi me bilo sramota zavukao se ispod stola.
Onda ne ličimo.
Zašto bih trebao biti stidljiv?
Mogu li pjevati njemački? - Da, žao mi je.
Ali samo naprijed, Mogu biti vrlo susretljiv.
Zašto se ne pokaže? - Ima divlji niz.
Nastavljate li ispitivanje? - Radoznao sam.
Je li on zaista vaš najstariji sin?
Zar je to tako čudno?
Cathy kaže da si ga ti naučila citaj i pisi.
Dakle, imate sina koji je pred vama i još jedan iza.
Cathy ima mnogo mašte. Često izmišlja stvari.
Mora da je to dobila od majke.
Trajalo je neko vreme, ali sam te nasmijao.
Vrijedi.
Laku noc.
Izvinite, ne želim da vas uznemiravam, ali ...
Ne bi ni ti povratak na zemlju?
Koliko dugo želite biti zatvoreni ovdje?
Vaš prijatelj to preporučuje. Putevi opasni su za Nijemce.
Morat ćemo se naviknuti na njih. Doći će do primirja.
Dan primirja je čudna stvar. To nije prekid vatre.
Nastavak borbe je jedno,
dati neprijatelju olakšice je nešto drugo.
Ne želim vidjeti Nijemce. Ne mogu nigdje.
Imate porodicu i prijatelje baš kao i svi?
Da, samo ne znam gdje su.
Ne bih voleo da čujem da su mrtvi.
Morate se vratiti u Pariz. Tu leži vaš život.
Ne znam više šta mi je život.
Od kada sam zaglavljen ovdje,
to nekome liči na stvari osim mene.
Imam slavinu.
Zašto Philippe kaže da se vaš muž nikad ne vrati?
On je umro. Čini se tako davno.
Nekim danima ne razmišljam o tome. Ali noću ...
Stalno imam tu moru.
Vidim mrtvo drvo.
U školskom dvorištu. Drvo ubada on mi se grana i kaže:
"Mrtav sam, ali još uvijek te imam uvek tako slatko. Dođi ... dođi k meni. "
Krenem prema njemu. Drvo ima glas mog muža.
A onda su me mrtve grane zadavile.
Žao mi je što vam to moram reći. već imam Dugo nisam video odraslu osobu.
Najviše od svega vam je potrebno odmor.
Moguće. Vjerovatno ste u pravu. Ti si trijezan i samopouzdanje.
To mora biti.
Pogledaj.
Moja porodica.
Vi niste na fotografiji. - Zato što sam uspeo.
Pa, oprostite.
Ja bih te voljela praviti društvo,
ali zaspim a sutra krećemo rano.
Žurim se kući.
Pa, nastavi se vraćati. I sretno.
I ti takođe.
Hoćemo li se poljubiti?
Šta radiš ?
Ja nikada nisam ugledao golu ženu.
Kad sam tako uzbuđen Radim to prebrzo.
Morate naučiti da se kontrolišete. - Možeš me naučiti.
Zašto to radite? - Zato što ja to znam.
Ne ja.
Nastavi.
Ako me boli, prestat ću.
Zaista ne želiš ući? - Ne želim da vidim to dvoje.
Odlaze sutra. Danas, u zoru.
Rekli su da je rat završen. - To sam već znao.
Zašto onda nisi ništa rekao? - Nisam hteo da odeš.
Logično u svakom slučaju. ti se vrati kući i u Parizu te više nikad neću vidjeti.
Gladan sam. Ta dva zeca nisu ustala, zar ne?
U svakom slučaju. Ništa nije ostalo. - Onda ću morati da nađem nešto drugo.
Pet kilometara dalje Video sam farmu.
Sutra slavimo polazak tih vojnika.
Dobro jutro gospođo. - Sutra.
Poznajete li ovu osobu?
Da li ga poznajete, da ili ne?
On je naš prijatelj.
Mislim da dolazi iz institucije. Uspjeli smo pokupiti četiri od njih.
Obrijana, ukradena odeća. Baš poput njega.
Uspjeli su pobjeći u kaos.
Šta ti misliš ?
Družio se na farmi i nije bilo dovoljno brzo.
Je li vam pokazao kuću? - Košulja ga je izdala.
Postojao je M.W. vezeno na. Svi ovdje poznaju Marca Weila.
Kako poznajete ovog dječaka
i šta radiš s njim u kući koja ne pripada vama?
Upucali su nas na putu. Auto mi je izgoreo.
Spasio nas je i pomogao nam je pronaći kuću.
Zašto, tražite kuću?
Trebalo mi je sklonište za moje dvoje djece.
Jeste li provalili?
Ne, bio je prozor nije pravilno zatvoreno.
Jeste li već dugo ovdje?
Ne bih to mogao reći.
Brzo ćemo pogledati okolo. A onda ćemo vas odvesti.
Trebaju nam oni brisači popraviti.
Mama kaže 14. jula ove godine ne slavi se.
Šteta, jer volim vatromet.
Koliko ćemo ostati ovdje?
To pitaš svaki dan. Ne znam.
Zovemo ga Lulu. U redu, Lulu?
Ne, nećemo dobiti drugu mačku.
Ostani ovdje.
Lulu!
Jedite, morate vratiti snagu. - I dalje me svrbi.
Ne grebite.
Ništa vam nije preostalo. Proglašeni ste izliječenim.
Pa ipak svrbi. I boli me stomak.
Gospođice Chambert? Moram razgovarati s tobom.
Da idem s tobom? - Ne, sjedi.
To traje samo trenutak.
Radi se o uhapšen dečak.
Ne bi ni rekao svoje ime. - Ne znam mu ime.
Zar nikad nije pričao o sebi? - Novo.
Nisam ga ništa pitao. To je bilo bolje.
Ne možeš ostati ovdje. - Pođi sa mnom.
Njegov opis se podudara ono odbjeglog, Jean Delmas.
Zvuči li vam to ime poznato?
Jean Delmas? Novo.
I Mettray ... Kaznena kolonija zvana Mettray. Zvuči li vam poznato?
Ne izvini. - Verifikacija je u ovim vremenima teška.
Koliko ga držite? - Gotovo je.
Objesio se u ćeliji. Nadao sam se da znaš više.
Kada se to dogodilo ? - Večeras.
Hteo sam da znam da li je imao rodbinu.
Mogu li ga vidjeti?
Možemo umrijeti ne skladištiti nigde.
Na smrtovnici za sada nema imena.
Gdje ste ga sahranili?
Ja to ne radim. Samo istražujem. Za datoteku. Ali bez imena ...
Ne možeš mi pomoći?
Novo.
Dobro. vidimo se onda, G -đo Chambert.
Sta si ti ovde?
Samo tako.
Je li rekao nešto o Ivanu?
Da, mogao je pobjeći.
Logično takođe. Vidite li već Yvana između četiri zida?
On će već biti daleko. On je kuvan.
Gdje je Cathy?
Ona sedi ovde na podu.